![]() | ||
Hosszú menetelés. Bármi áron. Orbánia dicsőségére. Forrás: 24.hu |
A menekültkérdéssel kapcsolatban a hírek
dömpingjének tűnő helyzettel kell megbirkóznia annak, aki percre kész akarna
lenni. Azt nyugodtan fel is adhatjuk. De talán elég címszavakban ismerni az
eseményeket, hogy kiadják egy olyan mozaik rajzolatát, amely már semmibe vezető
a vonatok megindításával felsejlett.
Egy olyan régi mozaik ködlik elő, amely
vörös alapon fehér körben ábrázolt valamit, ami az egész emberiség emberségét
megalázta. S amely rajzolat csak annyiban látszik eltérni a jelenlegitől, hogy
a magyar hatalmi manipuláció a kifacsart szvasztikát a zászlóról ismert
címerpajzzsal cseréli le. A szellemiséget alig módosítva. Akár a semmibe, a
kiszolgáltatottságba vivő vonatok zakatolásra tapsoltatva magának. A
szélsőségesekkel, a rasszistákkal, az idegeneket zsigerből megvetőkkel, a
tudatlanságukat üvöltő csendőrpertuval leplezőkkel. Azokkal, akik örülni tudnak
mások halálának, és megvetnek mindenkit. Talán még saját magukat is. Sőt! Talán
saját magukat leginkább. Ezért kell a csürhe tömege. A tömegben összekacsintó
„ugye hogy jól tettük, hogy megvertük” cinkossága. A kívülről jövő igazolás.
Mert odabent csak az embertelen sötétség üvöltésének visszhangja kong. A
fejükben, a személyiségükben, az álnok kivagyiságukban.
Mint azoknak az ultráknak,
akik nagyon bátran, tömegben mentek provokálni a menekülteket. Azok, vagy azok
szellemi utódai, akik annak idején a TV-székház bátor felgyújtásában is részt
vettek. Most petárdákat hajigáltak. Bízva abban, hogy a belügyi erők védelmet
adnak. Nem a menekülteknek, hanem nekik. Arra az esetre, ha néhány olyan, a
háborútól, és a magyar hatóságtól frusztrált menekült, akinek a petárda a
gyermekét, asszonyát sodorta veszélybe, ijesztette meg, anatómiai tanulmányokat
kezdene folytatni. Alaposabban, némi szétszedési művelettel okulva azon a
téren, hogy az ultrákat miként rakta össze a természet. De a petárdás
söpredéknek nem kellett csalódni. A rendőrség tette a dolgát meggátolta a
komolyabb összetűzést. Egy darabig. Gyakorlatilag emberfeletti teljesítményekre is képesen
egy olyan kormányzat árnyékában, amely a véres összetűzésekben lehet érdekelt.
Ha a rendpárti, rendkívüli állapotban gondolkodó forgatókönyvet vennénk alapul.
Nem feledve, hogy a rendőrség, sokszor
akkor is kénytelen fellépni, ha a menekültek szegik meg a játékszabályokat.
Amit akkor is el kell fogadni, ha a frusztrált tömeg reakciójával előre
számolni lehetett. Például, Röszkénél,
ahol a menekültek engedély nélküli táborelhagyását végül a tömegoszlatás
eszköztárának bevetésével gátolták meg, verték vissza. A közvetlen felelősség a
kialakult helyzetért aligha a rendőrségé, vagy azé a rendőré, aki ott teljesít
szolgálatot. Az persze más kérdés, hogy miért alakított ki a hatalom olyan
helyzetet, ami kiszámíthatóan vezethetett a kialakult helyzetért. S persze nem
árt emlékezni arra, hogy annak idején milyen hangosan üvöltöttek a mostani
hatalom sakáljai a várost gyújtogató csőcselék elleni hatósági fellépés
kapcsán. De ugyebár a hely meghatározza a tudatot. Az akkori sakálkórus ma a
menekültek áldozatán hízva felejt. Csak hatalmat szerezni nem fog felejteni. Ha
kell a tömegek megfélemlítése árán sem.
De a menekülteknek kialakított
internálótáborok önkéntes elhagyóin kívül arra is számítani lehetett, hogy a
Budapesten csapdába ejtettek, és átejtettek szintén besokalnak idővel. Ami be
is következett. Tömegek
vágtak neki gyalog a Bécs felé vezető országútnak. Asszonnyal, kicsi gyermekkel,
sérülten, és legyengülten is. Mert elfogyott a bizalom. Azzal a kormányzattal
szemben, mely vegzál, packáz, megaláz, összezsúfol, dehumanizál, kigúnyol, és
átver mindenkit, aki csak egy kicsit is kiszolgáltatott helyzetben van. A
menekültek, részben az osztrák civilek mentőakcióiról szóló hírek hatására is,
nekivágtak az országútnak. Annak ellenére, hogy az osztrák kormányzat
állásfoglalása a menekülthelyzettel kapcsolatban nem biztosan egyértelmű Az
azonban világos, hogy egyértelműen nem kriminalizálja annyira a menekülteket
segítőket, amennyire a magyar hatóság. Amennyire a magyar hatóság kiáltja ki a
„zsidóbújtatók” egykori büntetésének mintájára a „migránsmentés” büntetendő
cselekedetnek. Erdő Péter hangzatos támogatásával.
S aki azt hinné, hogy a történetnek itt a
vége és fusson, aki bír, és képes, az téved. Nem az utóbbiban. Mert szinte
biztos, hogy Orbánia jelenleg tartó gazdasági
exodus-át hamarosan egy politikai is követi. Majd akkor, amikor jön a
szomszédok feljelentésének, az ajtók éjszakai berúgásának sorozata. Amelyhez a
törvényi keretet már jórészt megalkotta a kormányzat. Addig a menekülteken „gyakorol”
a hatalom. Szintet lépve a szomszédok zsarolásában, a menekültek provokálásában
is. Lázár János ugyanis azt bejelentette, hogy kegyesen Hegyeshalomig
buszoztatják a menekülteket, de tudhatóan nem jelent ez többet, mint
ennyit. Nem jelenti a belépés lehetőségét Ausztriába. Csak egy menekülttáborba
való átzsuppolást, átzsúfolást. Talán éppen arra számítva, hogy a határ felé
elindulók majd csak okot adnak a hathatós belügyi, katonai fellépésre. Mely
fellépésbe kapaszkodva Orbán, vagy más felléphet egy magasabb hordóra.
S talán Pintér Sándor szabadsága
sem véletlenül esik éppen a krízishelyzetre. Aki nincs folyamatosan szem előtt,
az bárhova bevonulhat fehér lovon. Magához ragadva a rend jegyében a teljes
hatalmat. Vagy királycsinálóként fellépve.
Andrew_s
https://www.youtube.com/watch?v=KFKl_FxWFOk
VálaszTörlésKöszönöm!
Törlés